Adgang forbudt
Rosenknopp...
Nyhetsavisen
Nekrolog: Xanadus eier og herre
I Xanadu seg Kublai Khan et prektig lystslott reiste
I legenden var det i Xanadu Kublai Khan reiste sitt prektige lystslott.
I dag er det nesten like legendarisk, dette Floridas Xanadu.
Verdens største private fornøyelses park.
Her, ved Gulfkystens øder, ble det med hell reist et privateid fjell.
100000 trær, 20000 tonn marmor gikk med til fjellet Xanadu.
Innholdet i Xanadu slott:
Malerier, bilder, statuer, steiner fra mangt et annet slott.
En samling så omfattende at den aldri kan katalogiseres eller takseres.
Nok til ti museer, samlet inn fra hele verden.
Xanadus buskap:
Luftens fugler.
Havets fisk.
Markens og jungelens dy r.
To av hver. Den største private dyrehage siden Noa.
Som faraoene legger Xanadus herre mange steiner for å markere sin grav.
Siden pyramidene er Xanadu det dyreste monument noen har reist over seg selv.
I Xanadu i forrige uke gikk man til den største, rareste begravelse i 1941.
Her i Xanadu i forrige uke ble Xanadus herre stedt til hvile.
En ruvende skikkelse i vår tid, Amerikas Kublai Khan:
Charles Foster Kane.
C.F. Kane dør etter et liv i folkets tjeneste
C.F. Kane dør på Xanadu. Mediemoguls stormfulle karriere tar slutt
For 44 millioner amerikanske avislesere -
- hadde han større nyhetsverdi enn navnene i sine egne overskrifter:
Kane selv, den største mogul i vår eller noen annen generasjon.
Det begynte så beskjedent i denne rønna; en døende dags avis.
Kanes imperium i sine velmakts dager -
- innbefattet 37 aviser, to pressebyråer, -
- en radiostasjon-kjede. Et imperium tuftet på et imperium.
Det første bestående av kolonialbutikker, papirfabrikker, -
- utleie gårder, fabrikker, -
- skoger, oseandampere.
Et imperium som i 50 år ble overrisl av en uendelig strøm av rikdom -
- fra verdens tredje største gullgruve.
Legendarisk er det på folkemunne, opphavet til Kane-formuen.
Beretningen om pensjonateier Mary Kane, som av en ubemidlet leieboer i 1868 -
- fikk det antatt verdiløse skjøtet til en nedlagt gruve: Colorado-åren.
57 år senere, framfor en Kongress-gransking.
Walter P. Thatcher, Wall Streets grand old man, -
- som i årevis v ar hovedmålet for Kane-avisenes angre p på truster, -
- erindrer en av sine ungdomsreiser:
Mrs Kane satte mitt firma til å bestyre en stor formue hun nylig hadde ervervet.
Hun ønsket at jeg skulle ta meg av denne gutten - Charles Foster Kane.
Er det ikke så at ved denne anledning angrep Charles Foster Kane deg -
- etter å ha dunket deg i magen med en kjelke?
Jeg skal lese opp for komiteen en forhåndsskrevet erklæring, -
- og jeg nekter deretter å svare på flere spørsmål.
Charles Foster Kane, med sin samfunnsoppfatning -
- og med sine farlige og vedvarende angrep på amerikanske verdier -
- som privat eiendom, initiativ og mulighet for avansement, -
- er verken mer eller mindre enn en kommunist.
Samme måned på Union Square:
Charles Foster Kanes ord er en trussel mot enhver arbeider i dette land.
Han er i dag det han alltid har vært og alltid vil være; en fascist.
Og så en annen oppfatning:
"Jeg er, har vært og vil være kun én ting, en amerikaner." - C.F. Kane
1895 til 1941 Åra han dekket og var en stor del av.
Kane ivret for å få USA med i én krig, -
- gikk imot å delta i en annen.
Han vant valget for minst én amerikansk president.
Talte på vegne av millioner amerikanere.
Var hatet av like mange.
I 40 år dekket ingen Kane-avis noen sak -
- der Kane-avisene ikke tok et standpunkt.
De omtalte ingen offentlig person som ikke Kane selv støttet eller fordømte.
Støttet ofte først, for så å fordømme.
Få privatliv var mer offentlige.
Toganger gift, toganger skilt.
Først med niesen til en president, Emily Norton, som gikk fra ham i 1916.
Hun døde i 1918 i en bilulykke, med sønnen deres.
16 år etter sitt første giftemål, to uker etter sin første skilsmisse, -
- giftet Kane seg med Susan Alexander, sangerinne, i rådhuset i Trenton, NJ.
Til sin hustru nr to, den tidligere opera sangerinnen Susan Alexander, -
- bygget Kane Chicago Operahus. Pris: Tre millioner dollar.
Påtenkt til Susan Alexander Kane og halvferdig før hun skilte se g fra ham:
Det ennå uferdige Xanadu.
Prisen kan ingen anslå.
I politikken alltid brudepike, aldri brud.
Selv om Kane i hele sitt liv var en opinions danner, -
- ble han aldri valgt til et politisk embete i sitt land.
Men Kanes aviser v ar en gang sterke og en gang s å han ut til å nå sitt mål.
I 1916 v ar han guvernørkandidat, støttet av delstatens mest innflytelsesrike folk.
Det hvite hus syntes å være neste stopp i en ly sende politisk karriere.
Så, plutselig, under en uke før valget:
Kane i elskovsrede m. Sangerinne Nederlag. Skam. Vanære.
Nederlaget som satte reformer i US A tilbake 20 år -
- og for alltid ødela en politisk karriere for Kane.
Så, i den store de presjonens første år, legges en Kane-avis ned.
I løpet av fire korte år raser det meste sammen for Kane.
11 Kane-aviser fus joneres, flere selges og legges ned.
Men Amerika leser ennå Kane-aviser og Kane selv var alltid en nyhet.
- Er det riktig? - Ikke tro på radioen. Les The Inquirer.
Hvordan var forretningsvilkårene i Europa?
Hvordan forretningsvilkårene i Europa var, Bones?
Svært vanskelige.
- Er du glad for å være tilbake? - Jeg er alltid glad for å være tilbake.
Jeg er amerikaner, har alltid vært amerikaner. Noe mer?
Da jeg var reporter, stilte vi kjappe spørsmål.
Hvilke sjanser er det for krig i Europa?
Jeg snakket med de ansvarlige ledere i England, Frankrike, Tyskland, Italia.
De er for intelligente til å starte noe som kan bety vår sivilisasjons undergang.
Du kan ta mitt ord for det: Det blir ingen krig.
Kane bidro til å forandre verden. Men Kanes verden er historie nå.
Og den store journalisten selv lev de lenge nok til å bli historie.
Og overlevde sin egen evne til å skape den.
Alene i sitt uferdige, allerede forfalne lystslott, -
- fjern, sjelden besøkt, aldri fotografert, -
- fortsatte nyhets pressens keiser å styre sitt vaklende imperium.
Forsøkte forgjeves å påvirke, slik han en gang gjorde, skjebnen til en nasjon -
- som hadde sluttet å lytte til ham, sluttet å stole på ham.
Så, i forrige uke, slik den gjør til alle mennesker, -
- kom døden til Charles Foster Kane.
Filmavis.
Det var alt.
Jeg skal si fra om vi vil kjøre det igjen.
- Hva syns du, Rawlston? - Liker dere det?
70 år av en manns liv, det er mye å prøve å få med i en filmavis.
Det er bra. Det trenger bare en vinkling.
Alt vi så der var at Charles Foster Kane er død. Det vet jeg. Leste det i avisene.
Det er ikke nok å fortelle hva mannen gjorde. Du må fortelle hvem han var.
Ja visst. Hva var Kanes siste ord? Husker dere det?
Hva var hans siste ord på denne jord? Kanskje han da fortalte alt om seg selv.
- Og kanskje ikke. - Alt vi så der, var en stor amerikaner.
Men hvordan skiller han seg fra Ford, Hearst eller vanlige folk?
- En manns siste ord i livet. - Du leser ikke aviser.
- Da Kane døde, sa han bare ett ord. - Rosenknopp.
- En tøffing, hva? - Ja, Rosenknopp.
Bare det ene ordet. Men hvem er hun?
Mannen kunne vært president. Han var elsket, hatet og omtalt som ingen andre.
Men når han dør, har han bare én ting i tankene: Rosenknopp. Hva betyr det?
- En galopphest han satset på. - Som ikke vant.
Men hvor gikk løpet?
Thompson, hold på filmen en uke, to uker om du må.
Finn ut om Rosenknopp. Kontakt alle som kjente ham, kjente ham godt.
Den direktøren hans, Bernstein. Andre kona hans, hun lever ennå.
- Susan Alexander Kane. - Hun driver en nattklubb i Atlantic City.
Kontakt alle som jobbet for ham, som elsket ham, som hatet ham.
- Uten å sjekke hele telefonkatalogen. - Jeg setter i gang straks, Rawlston.
Rosenknopp, død eller levende. Det er sikkert noe ganske enkelt.
Miss Alexander...
- Dette er mr Thompson, miss Alexander. - Jeg vil ha en drink til, John.
Skal bli.
- Vil du ha noe, Thompson? - En Highball, takk.
Hvem sa du kunne sette deg?
- Jeg tenkte vi kunne slå av en prat. - Tenk om igjen.
Kan dere ikke la meg være i fred? Jeg passer mine saker, dere passer deres.
- Jeg vil bare prate litt med deg. - Kom deg ut.
Ut!
- Beklager. Kanskje en annen gang. - Ha deg ut.
Gi henne en Highball til. Hun vil ikke snakke med noen.
En dobbel til.
Gi meg New York City.
Courtland 79970. Dette er Atlantic City 46827.
Hei, hun...
Hun kommer seg igjen.
Før han døde, snakket hun gjerne om Kane.
Det er Thompson. Få snakke med sjefen.
Rawlston, hun vil ikke si noe. Mrs Kane nr to. Ikke om Rosenknopp eller noe.
Jeg ringer fra Atlantic City.
I morgen skal jeg se på Thatchers dagbok i Philadelphia.
Så skal jeg treffe Kanes direktør i New York. Bernstein.
Så kommer jeg tilbake hit. Jeg skal oppsøke alle, om de ennå er i live.
John, da hun snakket om Kane, sa hun da noe om Rosenknopp?
Rosenknopp? Takk, Thompson.
Forleden dag, da det sto så mye om det i avisene, -
- spurte jeg henne.
Hun hadde aldri hørt om Rosenknopp.
Styret i Thatcher Memorial Bibliotek har bedt meg minne deg på -
- vilkårene for at du får lese visse deler av Thatchers uutgitte memoarer.
- Jeg husker dem. - Jeg skal geleide ham inn.
Du får under ingen omstendighet bruke direkte sitater fra manuset hans.
Greit, jeg ser bare etter ett.
Jennings.
Takk, Jennings.
Thompson, du må forlate dette rommet nøyaktig kl 16.30.
Du vil kun se på de kapitler i Thatchers manuskript som omhandler Kane.
Det er alt jeg er interessert i. Takk.
Side 83-142.
Jeg møtte første gang -
- Kane i 1871.
Mrs Kanes pensjonat
Kom an, gutter!
Forsiktig, Charles. Trekk skjerfet godt rundt halsen.
Mrs Kane, vi bør fortelle ham det nå.
Jeg skal undertegne de papirene nå, Thatcher.
- Dere glemmer at jeg er guttens far. - Det blir slik jeg har sagt til Thatcher.
Vi kan opp fostre sønnen vår selv her i Colorado selv om vi er kommet til penger.
Jeg kan gå til rettssak. En far har rett til det.
Betaler en leietaker regningen med aksjer, -
- er de like mye mine når de viser seg å være verdifulle.
Hadde Fred Graves visst dette ville skje, ville han utstedt aksjene til oss begge.
- De er utstedt til mrs Kane. - Han skyldte husleie til oss begge.
- Banken forholder seg til den... Jeg lar ikke en bank være verge for ham.
- Slutt med det tøvet, Jim. - Banken bestemmer utdannelsen hans, -
- hvor han skal bo osv uten forbehold.
- At en bank skal være verge... - Slutt med det tøvet, Jim.
Vi påtar oss driften av Colorado-gruven, som du, mrs Kane, er eneeier av.
- Hvor undertegner jeg, Thatcher? - Her, mrs Kane.
Mary, om noen mener jeg ikke har vært en god ektemann eller far...
50000 dollar i året betales til deg og mr Kane så lenge dere begge lever, -
- og deretter til den gjenlevende.
- La oss håpe det er det beste. - Det er det.
Tenk å overlate sønnen min til en bank.
Fortsett, Thatcher.
Resten, kapital og overskudd, bestyres av banken på vegne av sønnen deres, -
- Charles Foster Kane til han fyller 25 år.
Da overtar han fullt eieransvar.
Charles!
Fortsett, Thatcher.
Klokka er nesten fem, mrs Kane. Bør jeg ikke treffe gutten nå?
Jeg har pakket kofferten hans. Den har vært pakket i en uke nå.
En privatlærer møter oss i Chicago. Jeg skulle tatt ham med meg...
- Se, mamma. - Kom inn nå, gutten min.
For en fin snømann. Har du laget den helt alene, gutt?
Fortsetter det å snø, skal jeg lage tenner og bart også.
- Dette er Thatcher, Charles. - Står til, Charles?
- Han kommer fra Østkysten. - Hallo, Charlie.
Ja, mamma.
Thatcher skal ta deg med på en reise i kveld. Dere reiser med titoget.
- Det er det toget med alle ly sa. - Blir du med, mamma?
Nei, din mor blir ikke med nå, men hun...
- Hvor skal jeg? - Til Chicago, New York og Washington.
Ja. Skulle ønske jeg var en liten gutt som skulle ut på en sånn reise.
- Hvorfor blir ikke du med, mamma? - Vi må bli her, Charles.
Du skal bo hos Thatcher fra nå av. Du kommer til å bli rik.
Mora di... Vel, jeg og hun har bestemt at det ikke er bra for deg å vokse opp her.
Du blir antakelig den rikeste i Amerika en dag...
- Du blir ikke ensom, Charles. - Nei, vi får det så fint sammen, så.
La oss ta hverandre i hånden. Jeg er da vel ikke så skremmende?
Du skadet meg nesten, Charles. Kjelker er til å ake på, ikke til sånt.
- Gutten trenger en god omgang juling. - Så det mener du, Jim?
Derfor skal han vokse opp et sted der du ikke får røre ham.
Vel, Charles...
God jul.
Og et godt nytt år.
"Får jeg til slutt minne deg på at 25-årsdagen din, som nå nærmer seg, -
- betyr at du er helt uavhengig av firmaet Thatcher & Co.
Du kan da påta deg det fulle ansvar for verdens 6. største private formue."
- Fikk du med det? - Verdens 6. største private formue.
"Jeg tror ikke du innser hvilken viktig posisjon i verden du skal innta.
Jeg sender deg derfor en komplett liste over dine aktiva."
- "Kjære mr Thatcher..." Det er fra Kane. - Fortsett.
"Jeg er ikke interessert i gullgruver, oljebrønner, shipping eller eiendom."
Ikke interessert?
"En sak på lista interesserer meg: The New York Inquirer, -
- en liten avis vi visst fikk ved en gjeldsinndrivelse. Ikke selg den.
Jeg kommer hjem til US A for å overta. Jeg tror det blir moro å drive en avis."
"Jeg tror det blir moro å drive en avis"!
"Sporveiene avslørt.
Sporveiene blør offentlig.
Sporveiene knust av The Inquirer.
Gårdeiere nekter å sanere slum.
The Inquirer vinner slum-strid.
Wall Street støtter koppersvindel!
Kopper-røvere dømt!
Spanske gallioner utenfor Jersey-kysten."
Er det sånn du mener en avis skal drives?
Jeg kan ingen ting om avisdrift. Jeg prøver meg fram.
Det fins ikke fnugg av bevis for at det er en armada utenfor Jersey-kysten.
Kan du motbevise det?
Bernstein, hils på Thatcher.
Jeg låner en sigar.
Thatcher er min tidligere verge. Vi har ingen hemmeligheter for leserne.
Thatcher er en av våre ivrigste lesere.
Han vet alt som er galt med The Inquirer siden jeg overtok. Les.
"Jentene herlige på Cuba.
Kunne sendt deg dikt om landskapet, men det ville vært sløsing med dine penger.
Det er ikke krig på Cuba. Wheeler." Skal du svare?
Ja. " Kjære Wheeler, du besørger diktene, så besørger jeg krigen."
- Det er bra, Kane. - Jeg liker det selv. Send det straks.
Jeg kom angående The Inquirers kampanje mot Sporveiene.
- V et du noe vi kan bruke mot dem? - Du er rene studenten ennå, hva?
Nei, jeg ble utvist fra studiene. Fra flere universiteter.
Jeg bør visst minne deg på noe.
Du er en av de største enkeltaksjonærene i Sporveiene.
Problemet er at du ikke skjønner at du snakker til to personer.
Som Charles Foster Kane, som eier 82364 aksjer i Sporveiene -
- ser du, jeg vet om aksjeposten min, så er jeg på bølgelengde med deg.
C.F. Kane er en slyngel. Avisa hans bør forby s og mannen bør boikottes.
Dann en boikott-komité. Jeg bidrar med tusen dollar.
Men jeg er også utgiver av The Inquirer.
Som sådan er det min plikt, og i all fortrolighet en fryd, -
- å se til at skikkelige, flittige folk ikke ranes av en bøling pengegriske pirater -
- bare fordi de ikke har noen til å ivareta sine interesser.
Du skal få vite en hemmelighet til: Jeg tror jeg er rette mannen til det.
Jeg har penger og eiendom. Ivaretar ikke jeg de uprivilegertes interesser, -
- så gjør kanskje noen andre det. Noen uten penger og eiendom.
- Og det ville være for ille. - Jeg så regnskapene dine i dag.
Syns du ikke det er uklokt å fortsette dette filantropiske foretaket, -
- denne avisdriften av The Inquirer, som koster deg en million dollar i året?
Ja, jeg tapte en million dollar i fjor. Jeg regner med å tape en million i år.
Jeg regner med en million i tap neste år. Med et tap på en million dollar i året, -
- blir jeg nødt til å legge ned avisa om 60 år.
Vinteren 1929
"Når det gjelder de nevnte aviser, -
- frasier Charles Foster Kane seg herved all kontroll over dem, -
- og over de telegrambyråer som er tilknyttet dem, -
- og alle andre aviser, pressebyråer og annen forleggervirksomhet, -
- og han frasier seg ethvert krav på disse."
- Det betyr at vi er konk. - Lens for kontanter.
Jeg har lest det, mr Thatcher. Bare la meg få signere og gå hjem.
Du er for gammel til å kalle meg mr Thatcher, Charles.
Du er for gammel til å bli kalt annet. Du var alltid for gammel.
Som en følge av dette avtaler Thatcher & Co -
- å betale Charles Foster Kane, så lenge han lever...
Ukelønna mi.
Du vil fortsatt ha en stor grad av kontroll over avisene dine.
...grad av kontroll...
Og vi skal rådføre oss med deg.
Denne depresjonen går over.
Det er gode muligheter for at du dør rikere enn jeg gjør.
Det er brennsikkert at jeg dør rikere enn jeg ble født.
- Vi tapte aldri så mye som vi tjente. - Men metodene...
Du gjorde aldri en eneste investering. Du brukte alltid penger til...
Til å kjøpe ting.
Mor skulle ha valgt en mindre pålitelig bankmann.
Jeg har alltid satt den sølvskjea i halsen.
V et du, Bernstein...
Hvis jeg ikke hadde vært svært rik, kunne jeg blitt en virkelig stor mann.
Syns du ikke du er det?
Jeg syns jeg gjorde det ganske bra, forholdene tatt i betraktning.
Hva ville du gjerne ha vært?
Alt du avskyr.
Hva behager, sir? Hva sa De?
- Halv fem, er den ikke, Jennings? - Jo, frue.
Du har nytt et meget sjeldent privilegium. Fant du det du lette etter?
Nei.
Du er ikke Rosenknopp, vel? Rosenknopp. Du heter Jennings.
Adjø, alle sammen. Takk skal dere ha.
0pptatt - jeg? Jeg er styre formann og har nok av tid. Hva vil du vite?
Bernstein, vi tenkte at om vi fant ut hva han mente med sitt ord på dødsleiet...
Rosenknopp? En pike, kanskje? Det var mange av dem i tidligere år.
Lite trolig at Kane møtte en tilfeldig pike og så, 50 år etter, på sitt dødsleie...
Du er temmelig ung, Thompson.
Man kan huske mange ting du ikke ville tro at man kunne huske.
En dag i 1896 dro jeg over til Jersey med ferja.
Da vi la fra kai, kom en annen ferje og la til.
Om bord var det en pike som ventet på å få gå i land.
Hvit kjole hadde hun på seg. Hun bar på en hvit parasoll.
Jeg så henne bare et øyeblikk. Hun så ikke meg i det hele tatt.
Men det har ikke gått en måned siden uten at jeg har tenkt på den piken.
- Hvem andre har du oppsøkt? - Jeg var i Atlantic City.
Susie?
Takk.
Jeg ringte henne selv, dagen etter at han døde. Jeg syntes noen burde.
- Hun kunne ikke komme i tele fonen. - Jeg skal besøke henne en gang til.
Angående Rosenknopp... Om det er noe angående Kane som du husker...
- Du kjente ham jo fra begynnelsen... - Fra før begynnelsen, unge mann.
Og nå er det etter slutten.
- Har du oppsøkt andre enn Susie? - Jeg har ikke snakket med andre.
Men jeg gikk gjennom dagboka til Walter Thatcher.
- Største tosken jeg har møtt. - Han tjente en haug med penger.
Det er ikke vanskelig å tjene mye penger, om alt du vil -
- er å tjene mye penger.
Se på Kane.
Det var ikke penger han ønsket.
Thatcher skjønte seg aldri på ham. Av og til gjorde ikke engang jeg det.
Du burde oppsøke Leland.
Han var Kanes beste venn. De studerte sammen.
V ed Harvard?
Harvard, Yale, Princeton, Cornell, i Sveits...
Han ble utvist fra en rekke universiteter. Leland hadde aldri en cent.
En av disse gamle familiene der faren er verdt ti millioner.
Så skyter han seg en dag, og det viser seg at alt han hadde, var gjeld.
Leland var sammen med Kane og meg den dagen Kane overtok The Inquirer.
Se på det, Jedediah. Det kommer snart til å se veldig annerledes ut.
Det fins ikke hotellrom her. Dette er et avisbygg.
Har du betalt for å mene noe, eller for å kjøre?
- Jedediah. - Etter deg, Kane.
UnnskyId meg, men jeg...
Velkommen, mr Kane.
Velkommen til The Inquirer, Kane. Jeg er Herbert Carter, sjefsredaktør.
- Takk, Carter. Dette er Leland. - God dag, Leland.
V år nye teaterkritiker. Det er teaterkritiker du vil være, Jedediah?
- Står de for meg? - Deg? Mr Kane. Står?
Jeg syntes det var en pen liten gest.
- Be dem sette seg. - Den nye aviseieren.
Tilbake til arbeidet, mine herrer.
- Jeg visste ikke hvilke planer du har... - Det vet jeg ikke selv.
- Så jeg kunne ikke forberede noe. - Jeg har ingen planer.
Bortsett fra å utgi avisa.
- Bernstein. - Ja, Kane.
Carter, dette er Bernstein. Bernstein er den nye direktøren min.
- God dag, Carter. - God dag.
- Carter... - Ja, Bernstein.
Carter, er dette ditt kontor?
Mitt private lille tilfluktssted står til deres disposisjon.
Men jeg forstår ikke.
Carter, jeg har tenkt å bo her på kontoret ditt så lenge det trengs.
- Bo her? - Unnskyld meg.
- Men Kane, en morgenavis... - Unnskyld meg.
Vi holder stengt 12 timer i døgnet.
Det blir det forandring på. Nyheter skjer 24 timer i døgnet.
Unnskyld meg.
- Unnskyld meg. - Kane, det er umulig...
Jeg laget en tegneserie...
Jeg er ikke flink til å tegne.
Det skal være sikkert. Du er teaterkritiker, Jed.
- Spiser du ennå? - Jeg er sulten ennå.
Her er en forside i The Chronicle om en frue i Brooklyn som er savnet.
Hun er sikkert myrdet. Hvorfor står det ikke noe sånt i The Inquirer?
Fordi vi utgir en avis, ikke en skandaleblekke.
En trespalters overskrift i The Chronicle. Hvorfor har ikke Inquirer en trespalters?
Nyheten var ikke stor nok.
Om overskriften er stor nok, så gjør den nyheten stor nok.
- Mordet på mrs Silverstone... - Det fins ikke bevis på at hun er død.
- Hun er savnet. Naboene er engstelige. - Vi refererer ikke husmorsladder.
V ar vi interessert i sånt, kunne vi fylle avisa toganger daglig.
Slikt skal vi være interessert i fra nå av. Send din beste mann til mr Silverstone.
La ham si at hvis han ikke framskaffer sin kone, vil avisa få ham arrestert.
La ham si til mr Silverstone at han er politimann fra sentralstasjonen.
Blir Silverstone mistenksom og vil se politiskiltet hans, -
- skal journalisten din bli fornærmet og kalle Silverstone en anarkist.
Hø yt, så naboene hører det. Klar for middag, Jedediah?
- En respektert avis skal da ikke... - Du har vist stor forståelse. Takk.
Far vel.
Kjøp avis! Les nyhetene i The Chronicle!
En kvinne i Brooklyn kan være myrdet! Les alt om det her!
Vi er snart på gata, Charlie. Ti minutter til.
Tre timer og 50 minutter forsinket, men vi klarte det.
- Sliten? - Det var hardt.
Bortkastet.
Du har jo bare satt avisa fire ganger i natt.
Jeg har forandret førstesida litt. Det er ikke nok.
Nei, jeg må få noe mer inn i avisa enn bare bilder og trykksverte.
Jeg må gjøre The Inquirer like viktig for New York som gassen i den lampen.
- Hva vil du gjøre, Charlie? - Jeg vil avgi en prinsipperklæring.
Ikke smil, Jedediah. Jeg har skrevet den ned her.
- Ikke gi løfter du ikke vil holde, Kane. - Alle skal bli holdt.
"Jeg skal gi denne byens borgere -
- en dagsavis som bringer dem nyhetene ærlig og usminket.
- Jeg skal også gi dem..." - Andre setningen du begynner med Jeg.
Folk skal vite hvem som er ansvarlig.
"De skal få sannheten i The Inquirer, raskt, enkelt og underholdende.
Ingen særinteresser får legge seg opp i den sannheten.
Og jeg skal være en utrettelig forkjemper for deres rettigheter som borgere -
- og som mennesker."
Undertegnet Charles Foster Kane.
- Kan jeg få det, Charlie? - Jeg skal trykke det.
Trykk denne lederen innrammet på første side.
- På dagens forside? - Ja, Solly. Du må sette den på nytt.
Best du går ned og sier fra.
Solly, når du har gjort det, vil jeg gjerne ha det tilbake.
Jeg vil gjerne beholde det papiret.
Jeg tror det kan vise seg å bli temmelig viktig. Et dokument -
- på linje med Uavhengighetserklæringen eller Konstitusjonen, -
- og min første karakterbok på skolen.
Min prinsipperklæring
The Inquirer. 0pplag: 26000
Jeg vet dere er slitne, men jeg tror denne lille pilegrims ferden gjør oss godt.
- The Chronicle er en bra avis. - Den har en bra strategi. Se opplaget.
495000. Men se hvem som jobber for Chronicle.
- Lett å få stort opplag med dem. - Du har rett, Bernstein.
Det tok The Chronicle 20 år å få samlet den staben.
20 år. Vel...
For seks år siden sto jeg og så på den flotteste avisa i verden.
Jeg var som en gutt i en sukkertøybutikk.
I dag, seks år senere, har jeg fått sukkertøyet mitt.
Velkommen til The Inquirer. Ta et ekstra og send det til Chronicle.
Det vil glede dere å høre at opplaget vårt i dag var størst i New York: 684000.
684132.
Etter å ha hilst dere velkommen, håper jeg dere tilgir at jeg nå forlater dere.
Jeg drar utenlands på ferie neste uke.
Jeg har lovet legen min å ta fri når jeg kan. Og nå kan jeg.
Bare om du lover.
Det er mange bilder og statuer i Europa som du ikke har kjøpt ennå.
Ja, de har laget statuer i 2000 år og jeg har bare kjøpt i fem.
- Lov meg, Kane. - Jeg lover, Bernstein.
Bernstein, du venter vel ikke at jeg skal holde noen av de løftene?
Mine herrer, får jeg nå deres fulle og hele oppmerksomhet.
Vel, mine herrer, skal vi erklære krig mot Spania?
Jøsses, her kommer de. Skyt meg mens jeg er lykkelig.
Skal vi erklære krig mot Spania, eller skal vi ikke?
- Inquirer har alt gjort det. - Din langtrynte, utspjåkete anarkist.
- Jeg er ikke utspjåket. - Jo. Bernstein, se på slipset hans.
- La oss få en sang om Charlie. - Fins det en sang om deg, Kane?
Kjøper du en pose peanøtter her i byen, skriver de en sang om deg.
Han der er bra.
God aften, mr Kane.
Det fins en mann
En viss mann
Og Vær du viss; for de fattige gjør han hva han kan
Hvem er han mon, denne grepa sønn
Som med storveis tukt driver sporveis sjefer på flukt
Som nyter en røk, liker en spøk
Som ikke ville få sjokk om han v ar helt blakk
Om han er kjent og rik er han seg selv lik
Vet du ikke hvem han er, er du banna bein et lik
- Hva heter han? - Det er mr Kane
Han liker ikke å bli kalt mister, bare godegamle Charlie Kane
Er det ikke herlig? Sånt et party.
Hva er i veien?
Hvem sier en miss er skapt til kyss?
Når han treffer en, prøver han seg, Vær du viss
Hvem kjøper maten og hvem kjøper drikken?
Hvem mener grunker er til for å brukes, og gjør nettopp det?
- Er det deg? - Nei, nei nei
Bernstein, de som nå er i Inquirer, som jobbet for Chronicle inntil i går...
- Gi meg den der. - Blondinen?
- Nei, brunetten. - Hvor har du lært det der, Charlie?
De som jobbet i Chronicle, var de ikke like tro faste mot Chronicles politikk -
- som de nå er mot vår? - Jo da, de er akkurat som alle andre.
De har en jobb å gjøre, og gjør den. De er de beste i bransjen.
Står vi for det samme som Chronicle står for, Bernstein?
Absolutt ikke.
Kane forandrer dem til sin sort avis folk på en uke.
Om da ikke de forandrer Kane, uten at han er klar over det.
Leland, jeg har et telegram fra Kane.
Jeg har et telegram fra Kane. Fra Paris, Frankrike.
Kom inn.
Som med storveis tukt driver sporveis sjefer på flukt
Godt han lovet å ikke sende hjem flere statuer.
Han vil kjøpe verdens største diamant.
Leland, hvorfor ble du ikke med ham til Europa?
Jeg ville Charlie skulle ha det gøy. Bernstein, er jeg en tørrpinn?
Er jeg en heste fjeset hykler? Er jeg en prippen skole frøken?
Ja.
Om du tror jeg svarer annerledes enn det Kane sier om deg, tar du feil.
Verdens største diamant. Jeg visste ikke at Charlie samler på diamanter.
Nei, han samler på noen som samler på diamanter.
Han samler ikke bare på statuer.
"Velkommen hjem, Kane, fra 467 ansatte i The New York Inquirer."
Her kommer han!
Jeg vet jeg har bart, men har dere en sosietets...
Har vi en sosietetsredaktør?
Miss Townsend, dette er Charles Foster Kane.
Miss Townsend, jeg har vært borte så lenge at jeg ikke kjenner rutinene dine.
Jeg har en kunngjøring til sosietetssidene.
Ikke behandle den annerledes enn alle andre slike kunngjøringer.
Mr Kane, på vegne av alle de ansatte i The Inquirer...
Bernstein, alle sammen...
Beklager, jeg kan ikke ta imot det.
Adjø!
Skal si han hadde det travelt.
- Se her ute, alle sammen. - Til vinduet!
Leland, Bernstein, denne kunngjøringen...
"Mr og mrs Thomas M. Norton kunngjør sin datter Emily M. Nortons trolovelse -
- med mr Charles Foster Kane."
Emily Monroe Norton er niesen til US As president.
Presidentens niese, hva? Før han er ferdig, blir hun presidentfrue.
Slik det gikk trenger jeg vel ikke si det:
Emily Norton var ikke noen Rosenknopp.
- Det endte ikke så bra? - Det endte.
Så var det Susie.
Det endte også.
Thompson, jeg tenkte på denne Rosenknopp du prøver å finne ut av.
Kanskje det var noe han mistet. Kane mistet nesten alt han hadde.
Du bør snakke med Jed Leland. Han og Kane var jo ikke helt overens.
Når det gjelder US As krig mot Spania, hadde Leland rett. Det var Kanes krig.
Vi hadde ikke noe å krige mot dem om.
Men var det ikke for den krigen til Kane, ville vi hatt Panama-kanalen da?
Skulle ønske jeg visste hvor Leland er. De forteller meg ikke sånt lenger.
Kanskje han til og med er død.
Om du vil vite det, så er han på Huntington Hospital i 180. Street.
- Du sier ikke det. Jeg ante ikke... - Han feiler visst ikke noe spesielt...
Bare alderdom.
Thompson, det er eneste sykdommen du ikke ser fram til å bli kurert for.
Jeg husker absolutt alt, unge mann. Det er forbannelsen min.
Det er en av de største forbannelser som vederfares menneskeheten; minne.
Jeg var eldste vennen hans, og mot meg oppførte han seg som et svin.
Ikke det at Charles var brutal. Han gjorde bare brutale ting.
Kanskje jeg ikke var vennen hans, men var ikke jeg det, hadde han ingen.
Kanskje jeg var det som nå kalles en medløper.
- Du skulle si noe om Rosenknopp... - Du har vel ikke en god sigar?
Det er en ung lege her som tror jeg skal slutte å røyke.
Jeg har dessverre ikke det.
Jeg skiftet samtaleemne. For en fæl gammel mann jeg er blitt.
Du er reporter og du vil vite hva jeg syns om Charlie Kane.
Han hadde vel en slags egen storhet. Men han holdt den for seg selv.
Han bød aldri på seg selv. Han bød aldri på noe. Han bare ga deg en almisse.
Han hadde et sjenerøst sinn. Aldri har vel noen hatt så mange meninger.
Men han trodde aldri på noe annet enn Charlie Kane i hele sitt liv.
Han døde vel uten tro på noe. Det må ha vært ubehagelig.
Mange av oss vandrer heden uten noen spesiell religiøs opp fatning.
Men vi vet hva vi forlater. Vi tror på noe.
- Sikkert at du ikke har en sigar? - Beklager, Leland.
- Leland, hva vet du om Rosenknopp? - Rosenknopp?
Å, hans siste ord.
Rosenknopp. Jeg leste det i The Inquirer.
Jeg har aldri trodd på noe jeg har lest i The Inquirer. Noe mer?
Jeg kan fortelle om Emily. Jeg gikk på danseskole med Emily.
Jeg var meget elegant.
- Vi snakket om Kanes første kone... - Hvordan var hun?
Som alle pikene på danseskolen. Pene piker. Emily var litt penere.
Etter et par mdr så ikke hun og Charlie stort til hverandre, unntatt til frokost.
Det var et ekteskap akkurat som alle andre ekteskap.
Du er vakker. Jo, du er veldig vakker.
Jeg har aldri før vært på seks fester på én kveld og vært oppe så sent.
- En vanesak. - Hva vil tjenerne tro?
- De vil tro vi har moret oss. - Må du dra rett til avisa?
Du skulle aldri ha giftet deg med en avismann. De er verre enn sjø folk.
- Du er helt henrivende. - Selv avismenn trenger søvn.
Jeg ringer Bernstein og ber ham utsette avtalene mine til etter lunsj.
- Hva er klokka? - V et ikke. Det er sent.
Det er tidlig.
V et du hvor lenge du lot meg vente i går, da du skulle til avisa i bare ti minutter?
Hva gjør du i en avis midt på natta?
Emily, min kjære. Inquirer er din eneste konkurrent.
Heller en rival av kjøtt og blod.
- Emily, jeg er da ikke så mye i avisa. - Og så det du trykker i den...
- Du angriper presidenten. - Din onkel John.
- US As president. - 0nkel John, et velmenende kjøtthue -
- som lar en kjeltring bande drive stats- administrasjonen. Den oljeskandalen...
- Han er president, Charles, ikke du. - Det skal det bli forandring på en dag.
Bernstein sendte Junior en fryktelig sak.
Jeg kan ikke ha den i barnerommet.
- Bernstein ser innom barnerommet. - Må han?
- Ja. - Ærlig talt, Charles.
- Folk vil tro... - Det jeg sier de skal tro.
- Elsket han henne aldri? - Han giftet seg av kjærlighet.
Kjærlighet lå bak alt han gjorde. Det fikk ham til å gå inn i politikken.
Vi var ikke nok. Han ville at alle velgerne også skulle elske ham.
Alt han søkte i livet, var kjærlighet.
Charlies liv handler om tapet av den.
For han hadde ingen å gi.
Han elsket jo Charlie Kane. Hø yt.
Og sin mor elsket han vel alltid.
- Sin andre kone da? - Susan Alexander?
Dagen etter at han hadde truffet henne, fortalte han meg om henne.
Han sa hun var et tverrsnitt av den amerikanske folkesjela.
Han kunne vel ikke motstå det. Hun må ha hatt noe han falt for.
Den første kvelden, ifølge Charlie, hadde hun ikke annet enn tannverk.
Hva ler du av, unge dame?
- Hva feiler det deg? - Tannverk.
Å, så du har tannverk.
- Hva er så morsomt med det? - Du er morsom. Du har skitt i ansiktet.
- Ikke skitt. Søle. - Vil du ha varmt vann? Jeg bor her.
Hva sa du, unge dame?
Om du vil ha varmt vann, kan jeg gi deg...
...varmt vann.
Ja vel. Tusen takk.
Tar jeg meg bedre ut nå?
- Denne medisinen hjelper ikke. - Du må tenke på noe annet.
Husverten vil at jeg skal ha døra åpen når jeg har herrebesøk.
- Du har sannelig tannverk. - Det skal være sikkert.
- Le heller av meg igjen. Jeg er morsom. - Du vil ikke at jeg skal le av deg.
Jeg vil ikke du skal ha det vondt heller. Se på meg. Ser du?
- Hva gjør du? - Jeg vifter med begge ørene samtidig.
Sånn ja, smil.
Det tok meg to år på verdens beste gutteskole å lære meg det.
Fyren som lærte meg det er nå president i Venezuela.
Sånn ja!
- Er det en sjiraff? - Nei.
Jo, det tror jeg.
Da er det en ele fant.
Det skal være en hane.
Du kan jammen mange triks. Du er vel ikke tryllekunstner?
- Nei, jeg er ikke tryllekunstner. - Jeg bare tullet.
- V et du virkelig ikke hvem jeg er? - Du sa du het Kane, men jeg vet så lite.
Jeg har sikkert hørt navnet ditt en million ganger.
Du liker meg, uten å vite hvem jeg er?
Ja, du har vært vidunderlig mot meg.
Hva skulle jeg gjort uten deg?
Her var jeg med tannverk, og kjenner nesten ingen.
Jeg kjenner for mange. Vi er visst ensomme begge to.
Vil du vite hva jeg skulle i kveld, til jeg sølte til findressen min?
Findressen, liksom! Du har nok masse klær.
Jeg bare spøkte.
Jeg var på vei til et varelager vest på Manhattan for å lete etter min ungdom.
Min mor døde for lenge siden.
Tingene hennes ble satt på lager der.
Tenkte jeg ville få dem oversendt. Ville ta en titt på dem i kveld.
En slags sentimental reise.
- Jeg eier et par aviser. Og du? - Jeg?
- Hvor gammel sa du at du var? - Jeg sa det ikke.
Nei, da hadde jeg ikke spurt igjen. Hvor gammel?
Ganske gammel. 22 i august.
- Utgammel. Hva driver du med? - Jeg jobber hos Seligman. Selger noter.
Er det alt du vil?
Nei, jeg ville bli sanger. Eller mor ville det.
- Hva skjedde med syngingen? - Mor snakket alltid om opera for meg.
Men jeg har ikke sånn stemme. Vel, du vet hvordan mødre er.
Ja.
Har du et piano?
- Ja, det står et i stua. - Vil du s ynge for meg?
- Du vil da ikke høre meg s ynge. - Jo, det vil jeg.
- Ikke si at tannverken plager deg ennå. - Nei, den er helt vekk.
Ja vel.
Da går vi til stua.
Bare én mann kan fri vår delstatspolitikk fra boss Jim Getty s' onde dominans.
Charles Foster Kane, den ihuga liberaler, arbeiderens beste venn, -
- den neste guvernør i denne delstaten, som gikk inn i valgkampen...
...med ett eneste formål: Å påpeke og offentliggjøre -
- uærligheten, ja skurkaktigheten i boss Jim W. Getty s' administrasjon, -
- som nå har full styring over denne delstaten.
Jeg avga ingen valgløfter.
For inntil for noen få uker siden hadde jeg ikke noe håp om å bli valgt.
Nå, derimot, har jeg mer enn et håp.
Og Jim Gettys har knapt noen sjanse.
Alle meningsmålinger, -
- alle prognoser viser at jeg blir valgt.
Ja vel, så nå kan jeg gi noen løfter.
Arbeideren -
- og slumbarnet vet jeg gjør mitt ytterste til deres beste.
Skikkelige, vanlige borgere vet jeg gjør alt som står i min makt -
- for å beskytte de uprivilegerte, de underbetalte og de sultende.
- Mamma, er pappa guvernør nå? - Ikke ennå, Junior.
Jeg skulle gitt dere løftene mine nå, -
- om jeg ikke hadde det så travelt med å holde dem.
Men jeg skal gi dere ett løfte, og boss Jim Getty s vet jeg holder det:
Min første gjerning som guvernør blir å utnevne en statsadvokat -
- som skal forestå tiltalen, straffe forfølgelsen og domfellelsen -
- av boss Jim W. Getty s!
Hadde valget vært i dag, ville du vunnet med 100000 stemmer.
Getty s er ikke bare redd lenger, han er fra seg.
Det demrer for Getty s at jeg mener alvor. - Likte du talen til faren din?
- Jeg satt i en losje, hørte hvert ord. - Jeg så deg. Hallo, Emily.
Strålende tale, Kane.
Har du en drosje til oss?
Jeg sender Junior hjem i bilen med 0liver.
- God natt, far. - God natt, gutt.
Emily.
Hvorfor sendte du Junior hjem i bilen? Hva gjør du i en drosje?
Du skal bli med meg på et besøk. Det kan ikke vente.
- Hva gjelder dette? - Kanskje det ikke er noe. Vi får se.
- Hvor skal du? - Til 185 West 74. Street.
Om du vil, kan du bli med.
Jeg blir med.
Jeg ante ikke at du hadde sånn sans for det melodramatiske.
Kom inn, mr Kane.
Charlie...
Han tvang meg til å sende din kone det brevet. Jeg ville ikke.
God aften, mrs Kane.
Det er vel ikke noen som vil presentere meg?
- Jeg er Jim Getty s. - Ja?
Jeg fikk miss Alexander til å sende deg det brevet, mrs Kane.
Hun ville ikke først, men hun gjorde det.
Han truet med...
Getty s! Jeg venter ikke til jeg er valgt. Jeg skal brekke nakken på deg nå!
Kanskje du kan, kanskje ikke.
Om du brekker nakken på mannen, forklarer ikke det dette.
"Alvorlige følger for mr Kane, deg selv og sønnen deres."
- Han ville bare... - Hva betyr dette, miss?
- Susan Alexander. Jeg vet hva du tror. - Hva betyr dette brevet?
Hun vet ikke. Hun sendte det fordi det var uklokt å nekte.
- Emily, denne gentleman... - Jeg er ingen gentleman.
Din mann prøver bare å være morsom. Jeg vet ikke hva en gentleman er.
Min opp fatning av en gentleman...
Om jeg eide en avis og ikke likte det en politiker gjorde, ville jeg gå imot ham.
Men jeg ville ikke vise ham i fangedrakt, så barna eller mora kunne se det i avisa.
- Du er en simpel kjeltring, og dine barn... - Vi snakker nå om hva du er.
Mrs Kane, jeg kjemper for mitt liv, ikke bare mitt politiske liv. Mitt liv.
- Om du ikke trekker deg, forteller han... - Jeg er villig til å gi ham en sjanse.
Om ikke Kane i morgen finner ut han er så syk at han må reise bort et års tid, -
- vil alle aviser unntatt hans egne trykke historien jeg gir dem.
- Hvilken historie? - Historien om ham og mrs Alexander.
- Det er ingen ting... - Hold kjeft!
Vi har bevis som vil se ille ut i avisene. Skal jeg gi deg bevisene, Kane?
Jeg ser helst at Kane trekker seg uten at dette publiseres. Det er best for meg.
Og for deg, mrs Kane.
Hva med meg?
Han sa navnet mitt vil bli tråkket i søla. At hvor jeg enn viser meg...
Du har kun én avgjørelse å ta, og den er allerede tatt for deg.
- Si ikke at denne delstatens velgere... - Jeg bryr meg ikke om velgerne nå.
Jeg bryr meg om sønnen vår.
- Trykker de den historien, kommer den... - Det gjør de ikke.
God natt, mr Getty s.
Kommer du, Charles?
Nei.
Jeg blir her.
Jeg kan slå ned dette alene.
- Hør på fornuft før det er for sent. - For sent?
Til hva da?
Til at du og denne ty ven kan ta folkets kjærlighet fra meg?
Charlie, du vil ikke at den lille gutten din skal lese sånt om deg i avisene.
Bare én mann i verden bestemmer hva jeg skal gjøre, nemlig jeg.
Du bestemte deg for hva du ville gjøre for ganske lenge siden, Charles.
- Du er en større tosk enn jeg trodde. - Jeg har ikke noe å snakke med deg om.
Ut! Vil du meg noe, kan du sende brev fra fengselet.
Om det gjaldt en annen, ville jeg sagt det som skjer er en lærepenge for deg.
Men du vil trenge mer enn én lærepenge.
- Og mer enn én lærepenge skal du få. - Ikke bekymre deg om meg, Getty s.
Ikke bekymre deg om meg!
Jeg er Charles Foster Kane! Jeg er ingen simpel, korrupt politiker -
- som prøver å sno seg unna følgene av sine forbrytelser!
Gettys, jeg skal sende deg til Sing Sing!
Sing Sing, Gettys!
- Har du en bil, mrs Kane? - Ja, takk.
God natt.
Ekstra! Les alt om det her!
Guvernørkandidat Kane i elskovsrede med "sangerinne"
- Avis? - Nei takk.
Et flertall på en million stemmer mot seg, og ennå er kirkekretsene igjen.
- Vi har ikke noe valg. - Denne?
Charles Foster Kane tapte på valgfusk!
Den.
God natt.
- Er det noe jeg kan... - Nei takk, Bernstein.
Gå hjem og få deg litt søvn.
Du også.
God natt, Kane.
- Hallo, Jedediah. - Jeg er full.
Om du drakk deg full for å snakke med meg -
- om miss Alexander, så glem det.
Jeg er ikke interessert.
Har jeg sviktet re formenes hellige sak, er det så?
Ja vel, om det er slik de vil ha det. Folket har gjort sitt valg.
Folket foretrekker åpenbart Jim Gettys framfor meg.
Du snakker om folket som om du eier det, som om det er ditt.
Så lenge jeg kan huske, har du pratet om å gi folket deres rettigheter, -
- som om du kunne gi dem friheten i gave som belønning for utviste tjenester.
- Husker du arbeideren? - Jeg skal drikke meg full, jeg også.
- Om det gjør deg blidere. - Nei. Dessuten blir du aldri full.
- Du pleide skrive mye om arbeideren... - Gå hjem.
Han forandrer seg til noe som kalles organisert arbeidskraft.
Du vil ikke like det i det hele tatt når du oppdager at det betyr at arbeideren din -
- venter seg noe som sin rett, og ikke som en gave fra deg.
Når dine dyrebare underprivilegerte virkelig slår seg sammen...
Det blir noe mye mer enn dine privilegier, og da vet jeg ikke hva du gjør.
Du seiler vel bort til en øde ø y og overøser apekattene med pratet ditt.
Ikke bekymre deg for det, Jed.
Det er sikkert et par der som sier fra når jeg gjør noe galt.
Det er ikke sikkert du er så heldig alltid.
- Du er ikke så full. - Full... Hva bryr du deg?
Du bryr deg ikke om noe annet enn deg selv.
Du vil overbevise folk om at du elsker dem, for at de skal elske deg tilbake.
Men du vil ha kjærlighet på dine egne vilkår.
Det må skje på din måte, etter dine spilleregler.
Jeg vil at du skal la meg få jobbe i avisa i Chicago.
Du sa du trengte noen til å skrive teatertrikitt... kritikker. Jeg er full.
Jeg vil til Chicago.
Du er for verdifull her.
- Da kan jeg ikke annet enn å be om... - Ja vel, du kan dra til Chicago.
Jeg får visst prøve å drikke meg full likevel.
Men du vil ikke trives i Chicago.
Vinden uler inn fra innsjøen og de har neppe hørt om Hummer Newburg.
- Er lørdag om 14 dager greit? - Når du vil.
En skål for kjærlighet på mine egne vilkår. De eneste vilkår noen kjenner:
Sine egne.
Kane gifter seg med sangerinne
Kane, jeg er fra The Inquirer.
Fyr i vei, karer. Jeg var reporter selv en gang.
- Hva sa du, unge mann? - Er du ferdig med politikken?
Vice versa, vil jeg heller si. Vi skal bli en stor operastjerne.
- Skal mrs Kane s ynge på Metropolitan? - Garantert.
- Hvis ikke vil Charlie bygge et operahus. - Det blir ikke nødvendig.
Kane bygger operahus
Nei, nei, nei...
På plass.
- Leland skriver dramakritikken? - Ja. Vi dekker det nyhetsmessige.
Har du med en musikk-kritikk?
Ja, den er ferdig. Mervin skrev en bra kritikk.
- Entusiastisk? - Ja.
- Bernstein. - Kane, for en overraskelse.
- Vi har to bildeserier. - Musikk-kritikken er på første side?
Men vi mangler ennå dramakritikken.
Dramakritikken?
- Bernstein, det er Leland, ikke sant? - Ja. Vi venter på den.
- Hvor er han? - Der inne.
Kane...
Leland og Kane...
De har ikke snakket til hverandre på mange år.
- Du tror vel ikke... - Jeg tror ingen ting.
Unnskyld meg.
Lukk døra.
Han har ikke drukket før, Kane. Aldri. Da ville vi ha hørt det.
Hva står der?
Kritikken. Hva har han skrevet?
"Miss Susan Alexander, en pen, men håpløst inkompetent amatør, -
- åpnet i går det nye Chicago 0perahus -
- i en forestilling av..."
Jeg kan ennå ikke uttale det navnet.
"Sangen hennes skal heldigvis ikke anmeldes av denne medarbeider.
"Om skuespillet hennes er det helt umulig å..."
Fortsett.
- Fortsett. - Det er alt.
"Om skuespillet hennes er det umulig å si annet enn at denne anmelder mener -
- det representerer et nytt bunnivå." - Jeg så ikke det.
Det står ikke her. Jeg dikterer det. Skaff meg en skrivemaskin.
Jeg skal skrive ferdig Lelands kritikk.
Hallo, Bernstein.
Hallo, Leland.
- Jeg må skrive ferdig kritikken min. - Kane skriver den ferdig for deg.
Charlie?
Charlie.
Charlie, der ute?
Han retter nok på den.
Jeg visste jeg aldri fikk den gjennom.
Kane skriver ferdig kritikken din akkurat slik du begynte den.
Han skriver en dårlig kritikk, slik du ville.
Det burde lære deg.
Hallo, Jedediah.
Hallo, Charlie. Jeg visste ikke vi var på tale fot.
Visst er vi på tale fot, Jedediah.
Du er oppsagt.
Alle kjenner den historien, Leland, men hvorfor gjorde han det?
- Å skrive en sånn kritikk når... - Du kjenner ikke Charlie.
Sånn trodde han at han kunne vise meg at han var en ærlig mann.
Han prøvde alltid å bevise noe.
Det med at Susie var operasanger var også et forsøk på å bevise noe.
V et du hva overskriften var dagen før valget?
Kandidat Kane funnet i elskovsrede med "sangerinne".
Han ville fjerne gåseøynene fra "sangerinne". - Pleierske!
For fem år siden skrev han fra det stedet sitt sørpå.
Shangri-La? Eldorado? Sloppy Joe's? Hva var det stedet het?
Xanadu. Jeg visste det hele tida, men det skjønte du vel?
Jeg er lettere å gjennomskue enn jeg trodde. Jeg besvarte aldri brevet.
Jeg burdegjort det. Han var vel temmelig ensom i det colosseumet sitt alle de åra.
Det var ikke ferdig da hun gikk fra ham.
Han gjorde det aldri ferdig. Han gjorde aldri noe ferdig, unntatt oppsigelsen min.
- Han bygde stedet for henne. - Det må ha vært kjærlighet.
Tja, han var skuffet over verden, så han bygget sin egen, et rent monarki.
Det var større enn et operahus.
Pleierske. Jeg kommer.
Unge mann, du kan gjøre en ting for meg.
Stikk innom sigarbutikken og kjøp meg et par gode sigarer.
Takk.
N er nok. Da jeg var ung, trodde folk at sykepleiersker var pene.
- Det var like lite sant da som nå. - La meg ta armen din, Leland.
- Du glemmer ikke de sigarene? - Nei da.
Pakk dem inn så det ser ut som tannkrem eller noe, ellers får jeg dem ikke inn hit.
Den unge legen jeg fortalte deg om tror han skal holde liv i meg.
Fortell om hva som helst som faller deg inn om deg og Kane.
Du vil ikke høre alt som faller meg inn om meg selv og Charlie Kane.
Kanskje jeg aldri skulle sunget for Charlie første gang jeg traff ham.
Men jeg sang fryktelig mye etter det.
Først sang jeg for lærere for 100 dollar timen.
- Lærerne fikk det. - Hva fikk du?
Ikke noe annet enn musikktimene.
- Giftet han seg ikke med deg? - Ekteskap kom først opp da det var over.
Først da det sto om oss i avisene og han tapte valget -
- og den Norton-kvinnen skilte seg fra ham.
Han var interessert i stemmen min. Hvorfor bygget han ellers operahuset?
Jeg ville ikke ha det. Ville ikke ha noe. Det var hans idé. Alt var hans idé.
Bortsett fra at jeg gikk fra ham.
Ikke bli nervøs.
Gå tilbake.
Se på meg, mrs Kane, kjære.
Få stemmen ut av strupen.
Tre ff tonen riktig.
Mellomgolvet.
Du s ynger falskt!
Noen kan s ynge, andre ikke. Umulig!
Det er ikke din jobb å vurdere mrs Kanes talent.
Du skal øve opp stemmen hennes. Ikke noe mer.
- Sett deg og fortsett med timen. - Men mr Kane...
Vær så snill.
Jeg blir gjort til latter i sangbransjen. Folk vil tro...
Bryr du deg om hva folk vil tro? La meg opplyse deg om noe, Matisti:
Jeg er litt av en autoritet på hva folk vil tro.
I avisene, for eksempel. Jeg driver flere aviser.
Alt i orden, kjære. Matisti vil høre på fornuft. Ikke sant?
- Hvordan kan jeg overbevise deg... - Du kan ikke.
Det er i orden, kjære. Fortsett.
Jeg tenkte nok du ville se det fra min side.
Nei, nei, nei...
Helt fryktelig!
Ikke si at han er vennen din!
En venn skriver ikke slike kritikker!
Jeg får vente at de andre slakter meg!
Men at Inquirer ødelegger debuten min!
- Kom inn! - Jeg åpner.
Venner! Sånne venner har ikke jeg. Men jeg er jo ikke så hø yt på strå.
- Jeg gikk aldri på fine skoler. - Det holder, Susan.
Fra mr Leland. Han ba meg levere det til Dem personlig.
Takk, gutt.
Er det noe fra ham?
Du burde gå til psykolog. Tenk å sende ham et oppsigelsesbrev -
- med en sjekk på 25000 dollar oppi.
Hva slags oppsigelse er det?!
Du sendte ham en sjekk på 25000 dollar, gjorde du ikke?
Jo.
Jeg sendte ham en sjekk på 25000 dollar...
Hva er det?
- En prinsipperklæring. - Hva er det?
- En antikvitet. - Så morsom du er!
Men du trenger ikke more deg med syngingen min mer, for jeg slutter!
Jeg hadde aldri lyst til det heller.
Du fortsetter å synge, Susan. Jeg vil ikke bli gjort til latter.
Du vil ikke bli gjort til latter?!
Hva med meg? Det er jeg som må s ynge. Det er jeg som får all slakten!
Hvorfor lar du meg ikke være i fred?
Jeg har mine grunner, Susan! Du forstår dem bare ikke.
Jeg forklarer deg dem ikke igjen.
Du fortsetter å synge.
0vasjoner for Susan Alexander
Susan Alexander åpner operasesongen i San Francisco
Susan Alexander i sin St Louis-debut
Fullt hus for Susan Alexander
New York jubler for Susan Alexander
Få doktor Corey hit.
Susan...
Hun blir helt bra om en dag eller to.
Jeg fatter ikke hvordan mrs Kane kunne gjøre en sånn dum feil.
De beroligende pillene dr Wagner ga henne var i en større flaske.
Alt stresset med den nye operaen må ha gjort henne fortumlet.
Ja, det er sikkert det.
- Du har ikke noe imot at jeg blir her? - Nei, langt ifra.
Jeg vil at sykepleieren også skal være her. God natt, Kane.
Charlie.
Jeg klarte ikke å få deg til å skjønne hvordan jeg hadde det, Charlie.
Jeg kunne ikke fortsette med syngingen.
Du vet ikke hvordan det føles når folk...
Når publikum ikke vil vite av deg.
Da må du kjempe for å vinne dem.
Greit.
Du trenger ikke kjempe mot dem mer.
Det er verst for dem.
Hva gjør du?
Puslespill?
Charlie, hva er klokka?
- Halv tolv. - I New York?
Hva er klokka i New York?
- Halv tolv. - Om natta?
- Morgenutgaven gikk nettopp i trykken. - Hurra for morgenutgaven.
Halv tolv. Forestillingene slutter nå. Folk går på nattklubber og restauranter.
- Men ikke vi, for vi bor i et slott. - Du sa alltid du ville bo i et slott.
En kan bli sprø her. Ingen å snakke med, ingen å ha det gøy med.
200000 mål med bare natur og statuer. Jeg er ensom.
Helt til i går har vi hatt ikke mindre enn 50 av vennene dine her.
Ser du etter i vestfløyen, så har sikkert et dusin av dem blitt igjen her.
Du spøker med alt.
Jeg vil til New York. Jeg er lei av å være vertinne. Jeg vil more meg.
Vær så snill, Charlie.
Charlie, vær så snill.
Vi hører hjemme her, Susan.
Jeg bryr meg ikke om å besøke New York.
Hva gjør du?
Susan, hvordan kan du vite at du ikke har lagt dem før?
Det er mye mer vettugt enn å samle på statuer.
Du kan ha rett. Jeg lurer på det av og til, men det blir en vane.
Det er ingen vane. Jeg gjør det fordi jeg liker det.
Jeg tenkte vi skulle dra på piknik i morgen, Susan.
Invitere alle på overnatting ute ved Everglades.
"Invitere alle"! Kommandere alle, mener du. Og tvinge dem til å ligge i telt.
Hvem vil vel ligge i telt når de kan ha eget rom med bad og alt de trenger.
Jeg tenkte vi skulle dra på piknik i morgen, Susan.
Du gir meg aldri noe jeg virkelig bryr meg om.
Ja da, du gir meg ting, men det betyr ikke noe for deg.
Du er i et telt, kjære, vi er ikke hjemme.
Jeg hører deg godt om du snakker normalt.
Hva er forskjellen på å gi meg et smykke og å gi andre $ 100000 for en statue -
- du har liggende usett i en kasse? Det er bare penger. Betyr ingen ting.
Du har aldri gitt meg noe som du brydde deg om.
- Hold opp med dette! - Nei!
Du har aldri gitt meg noe! Du prøver bare å bestikke meg til å gi deg noe.
Jeg gjør det jeg gjør fordi jeg elsker deg.
Du elsker meg ikke. Du vil bare at jeg skal elske deg.
"Jeg er Charles Foster Kane.
Si hva du vil ha, og det er ditt.
Men du må elske meg."
Ikke si du er lei for det.
Jeg er ikke lei for det.
Mrs Kane vil snakke med Dem, sir.
Marie har pakket for henne siden i morges.
Si til Arnold at jeg er klar, Marie. Si han kan hente bagasjen.
Ja, madame.
Har du gått helt fra vettet?
Fatter du ikke at gjestene våre, alle her, får vite om dette?
- Du har pakket og sendt bud på bilen. - Og gått fra deg? Klart de får vite det.
Jeg sier ikke adjø til andre enn deg, men jeg går ut fra at folk får vite det.
Du får ikke dra.
Adjø, Charlie.
Susan!
Vær så snill, ikke dra.
Nei.
Vær så snill, Susan.
Fra nå av skal alt bli slik du vil ha det, ikke slik jeg tror du vil ha det.
Slik du vil ha det.
Du må ikke dra.
Du kan ikke gjøre dette mot meg.
Jeg skjønner. Det er deg dette blir gjort mot.
Det dreier seg ikke om meg, om hva det betyr for meg.
Så jeg kan ikke gjøre dette mot deg? Å jo da, det kan jeg.
- Jeg mistet alle pengene mine. Mye. - De siste ti åra har vært harde for mange.
De har ikke vært harde for meg, jeg tapte bare alle pengene. Du drar til Xanadu?
På mandag, med gutta fra kontoret. Rawlston vil ha all kunsten fotografert.
Vi driver et bildeblad, vet du.
Ta kontakt med Raymond, butleren. Han vet hvor alle likene er begravd.
Jeg syns nå synd på Kane.
Tror du ikke jeg gjør det?
Nei men se, det er morgen alt.
Kom tilbake og fortell meg livshistorien din en gang.
Rosenknopp?
Jeg kan fortelle deg om Rosenknopp.
Hvor mye er det verdt for deg? Tusen dollar?
Greit.
Jeg skal si deg, Thompson...
- Han opp førte seg rart av og til. - Nei vel.
Jo, av og til gjorde han sprø ting.
Jeg har jobbet for ham i 11 år nå, med oppsyn for hele huset, så jeg vet det.
Rosenknopp. Som sagt:
Gamlingen opp førte seg rart av og til, men jeg visste å takle ham.
- Han trengte mye oppvartning? - Ja.
Men jeg visste å takle ham. Som da kona gikk fra ham.
Rosenknopp.
Ja vel. Og det er det du vet om Rosenknopp?
Ja. Jeg hørte ham si det en annen gang også.
Han sa bare: "Rosenknopp".
Så slapp han glasskula i golvet, så den knustes.
Han sa ikke noe etter det, og jeg visste han var død.
- Han sa så mye som det ikke var rim i. - Du er en sentimental fyr, du.
- Både ja og nei. - Det er ikke verdt tusen dollar.
Du kan bare stille flere spørsmål.
Vi drar i kveld, så snart vi er ferdige med å fotografere.
Vær der i god tid. Toget stopper på signal, men de liker ikke å vente.
Ikke nå. Jeg husker da de ville vente hele dagen, hvis Kane sa de skulle.
Jesu Fødsel. Tilskrevet Donatello, anskaffet i Firenze i 1921.
Neste. Ta et bilde av det.
- Kan vi komme ned? - Ja, fort. Vi drar.
Hvor mye tror du alt dette er verdt?
Millioner.
- Om noen vil ha det. - Han brakte i det minste dette til USA.
- Hva er det? - En venus til.
25000 dollar. Mye penger å betale for en dame uten hode.
- Bankene har ikke hellet med seg, hva? - Tja, de kommer greit ut av det.
Han kastet aldri noe.
"Velkommen hjem, mr Kane, fra 467 ansatte i New York Inquirer."
En ovn fra Mary Kanes bolig i Little Salem, Colorado. Verdi: To dollar.
- Vi skal ta med alt, skrot som kunst. - Jammen likte han å samle på ting, ja.
- Alt og ingen ting. - Rene skjæra, hva?
- Se, et puslespill. - Dem har vi mange av.
- Et burmesisk tempel og tre spanske tak. - I esker.
En del av et skotsk slott vi ikke gadd å pakke ut.
Hva får du om du legger sammen alt dette; slottet, maleriene, lekene og alt?
- Charles Foster Kane. - Eller Rosenknopp? Hva tror du, Larry?
- Hva er Rosenknopp? - Det han sa da han døde.
- Fant du ut hva det betyr? - Nei.
- Hva fant du ut om ham, Jerry? - Ikke stort, egentlig.
Vi får vel komme i gang.
Hva har du bedrevet hele tida?
Lagt puslespill.
Hadde du funnet ut hva Rosenknopp betyr, ville det forklart alt.
Nei, jeg tror ikke det.
Kane var en mann som fikk alt han ville ha, for så å miste det.
Kanskje Rosenknopp var noe han ikke kunne få, eller noe han mistet.
Det ville nok ikke ha forklart alt. Jeg tror ikke noe ord kan forklare en manns liv.
Nei, jeg tipper Rosenknopp bare er en bit i et puslespill.
En manglende bit.
Vel... Kom an, alle sammen.
Vi kommer for sent til toget.
Hiv skrotet på bålet.
Rosenknopp
Adgang forbudt
Norske tekster: Per Steinar Mannes
Mercury Theatre vil gjerne presentere skuespillerne i Citizen Kane.
-